Team Wild Animals Only Released On: Www.HoundDawgs.org.
Vad ser du?
Jag ser inget.
Jag försökte varna dem att det är nånting där ute, men de vägrade lyssna.
- Vad var det? - Min hund sprang mot dimman och...
nånting dödade den.
Kan det vara nåt slags djur?
Det förklarar inte honom.
- Connor har stuckit. - Det kanske är kemiska stridsmedel.
- Som ett giftmoln. - Du är soldat. Borde inte du veta det?
- Vad gör vi? - Min familj är i gallerian. Jag måste dit.
Där finns det mat.
Och proviant.
- Du sa ju att du ville hjälpa till. - Jo, men du såg väl den där kackerlackan.
- Jag tvingar ingen att göra nåt. - Jag följer med.
Jag också.
Jag tänker inte stanna här ensam, så...
Det står en polisbil utanför.
Vi letar rätt på nycklarna och sticker.
- Var är Connor? - Han drog. Den jäveln lämnade oss här.
Mrs Raven?
Vems blod är det?
- Ja? - Fader, polischef Heisel är här...
Är han här på grund av min man?
Vad menar ni?
Det var en man i dimman. Han kom från ingenstans.
Han sköt Benedict och sen sköt han sig själv.
Man ser ingenting där ute.
- Vid huvudentrén. - Varför kommer inte polisen?
De är på väg. Oroa dig inte.
Om hon vill ha...
- Tack. - Visst.
Det finns en kvinna här som vet.
Mrs Copeland? Gus Bradley, platschef. Enligt Kyle såg ni vad som hände.
Mrs Carmody gick ut.
Vi... hörde henne skrika.
Hon kom springandes tillbaka mot fönstret.
Hennes käke var borta och sen var det nånting...
Det var nånting som slet henne bakåt.
Vadå?
- Jag vet inte. - Och hennes son...
- Han är fortfarande där ute. - Följ med.
Är det konstigt att vilja ha sett det?
Inte konstigt. Skrämmande. På allvar.
- Ska vi gå ut och leta efter hennes son? - Ingen går nånstans, Raj.
Inte förrän det är säkert.
Kan det ha varit en björn?
Jag såg henne. Det var ingen björn.
- Vad gör vi om det kommer in? - Vi ser till att det inte händer.
Hör upp, allihop!
Innan vi har kommit i kontakt med polisen stannar vi här där det är säkert.
Vi låser dörrarna så att vad som än finns där ute, inte kommer in hit.
Jag behöver assistans. Skynda på!
- Jag har två nycklar här. - Vi tar nedre planet.
Jag kan hjälpa till!
- Vi följer med henne. - Alex...
Jag kan inte vara här just nu.
Okej.
Mrs Raven är där inne. Hon säger att nån sköt hennes make...
- och sen tog livet av sig. - Precis nu?
Jösses.
- Ska du inte gå ut? - Sa hon att han tog livet av sig?
Okej. Vi får avvakta tills vi vet vad som pågår.
- Jag hoppades att du visste vad det var. - Inte en aning.
Men det kan röra sig om ett giftutsläpp, så vi stannar här.
Bättre att vara i säkerhet.
Nat, jag beklagar verkligen.
Ingen fara. Såja.
Följ med mig!
Sätt er.
BEVISMATERIAL
OXIKODON
Vad gör du?
- Letar efter bilnycklarna. - Han har hittat en uppsättning.
Jag är rädd, okej?
Som alla andra.
Jag tänkte...
att de här kunde lindra lite.
Snälla, säg inget till honom. Då lämnar han mig här.
Det är alltid jag som blir lämnad.
- Är du missbrukare? - Vem fick ut oss ur cellen?
- Hade en pundare lyckats med det? - Säg sanningen.
Sanningen är den...
att jag vill må bättre. Du kan dra åt helvete om du inte fattar.
Om det här ställer till med problem...
Det gör det inte.
Inte om du hjälper mig.
Jag behöver din hjälp.
Han behöver inte få veta nåt.
Men pillren stannar här.
Tror du att det är säkert nära utgången?
Det är nog lugnt.
Det gick bra.
Bara bra.
- Tack för att ni kom med. Jag är Kimi. - Eve.
ENDAST PERSONAL
Hon kanske vet...
- Vad står på? - En av korridorerna är fylld av dimma.
- Och det låg ytterligare ett lik där. - Jösses.
Vad fasen står på?
Var? Vilken korridor?
- Den där. - Det är personalutrymmet.
Ska vi bara vänta? Borde inte polisen ha kommit?
Det finns ett alternativ.
Efter 11 september installerades nödradio på alla stora köpcentrum.
Vi har en sån. I vaktrummet.
Vad är det?
Vaktrummet ligger i personalutrymmet.
Där ni hittade liket.
Jösses.
Det är Theo. På ekonomiavdelningen.
- Vad fasen är det här? - Är det ett terrorattentat?
- Glo inte på mig! Jag äger en skoaffär. - Man vet aldrig.
Det kanske är giftigt. Nån form av giftgas.
Gift sliter inte av armarna på folk.
Alex och jag sprang igenom det.
Det är nånting där. Nånting som kom in genom ett öppet fönster.
Ser du nåt där inne?
- Det ser tomt ut. Nån kan väl rusa dit. - Det som dödade honom kanske är kvar där.
Hemelektronikaffären har en drönare med kamera.
Pappa och jag såg den sist vi var där.
Det går nog bra men vi skyndar oss för säkerhets skull.
Okej?
- Starta motorn. - Skynda, dimman tätnar.
Vad tusan?
- Är du redo? - Ja.
Hoppas den funkar. Det var den enda i affären.
- Försiktigt. - Ingen fara, jag vet hur man gör.
Ser ni nåt?
VAKTRUM 207
Det är stängt. Vi är säkra.
En av de andra dörrarna stod öppen.
Vi kollar.
Verkar tomt.
Vi har hittat läckan.
- Kolla där ute. - Vänta.
Vad i...
Vem skrev...?
- Vad är det? - Ytterligare ett lik.
Ett till?
Drönaren...
- Den har fastnat. - Det är inte sant. Det är inte möjligt.
- Det är inte möjligt. - Lugn nu, allt kommer att ordna sig.
Den lyfter inte. Helvete!
- Vem var det? - Jag vet inte.
- Vad skrev han? - Ammo...?
- Nej. A-R-R... och nåt mer. - Jag tror att det stod Anna.
Vem fasen är Anna?
Då så, allihop, så här mycket vet vi...
Minst tre personer har dött.
Nånting hemskt har hänt och myndigheterna måste få veta att vi är här och vid liv.
Eftersom det inte verkar vara nåt gift
och eftersom korridoren verkar vara tom,
föreslår jag att nån tar sig till radion och ropar på hjälp.
- Jag går inte dit. - Inte jag heller.
- Nån måste. - Du, då?
Du är ju ledaren.
Jag ställer upp.
Om lotten faller på mig.
Vi drar lott.
- Du kan inte tvinga nån att riskera livet. - Det är farligt att bara sitta och vänta.
Har du ett bättre förslag?
Eller vill du hellre försöka springa ut till nån av bilarna?
Frivilliga?
I så fall är det så här det blir.
Vart ska jag köra?
Fortsätt 1,6 km och sen höger på Beacher.
- Den ser inte lika tät ut längre. - Hur kommer det sig?
Jag vet inte.
- Se upp! - Stanna.
Jag behöver hjälp.
- Snälla, öppna. - Vad gör vi?
- Ut ur bilen. - Kliv ur.
- Okej. - Vi vill bara ha bilen.
- Ge oss bilen. - Okej.
Ut ur bilen.
Sakta ner!
Mia, sakta ner. Sakta ner, Mia.
Bromsa!
Är alla oskadda?
- Ge mig nån minut bara. - Samma här.
- Adrian, är allt väl? - Ja. Hur ser jag ut i håret?
- Bättre. - Adrian, allt väl?
Jag känner mig yr.
Kom igen.
- Vad fasen hände? - När undvek du en bilkapning sist, idiot?
Stilla.
- Få upp dörren. - För fan! Öppna!
Se upp för glaset.
Jag har dig.
- Och nu då? - Vi springer.
Vart?
Till kyrkan.
- Var tusan är vi? - Hitåt.
Vänta! Pistolerna.
Mia.
Mia?
Du är inte...
- verklig. Det är bara... - Det är bara abstinensen.
Jag saknar dig, lillgumman.
Du är inte...
verklig.
Sätt fart. Kom igen!
Mr Copeland!
- Vad står på? - Ingen aning.
- Är allt väl? - Ja, jag tror det.
Är hjälp på väg?
Säg åt Clive att skriva ner kopplingsschemat till proppskåpet.
- Du skulle ju vänta på oss. - Lugna ner dig.
Va? Vem sa att du kunde släppa ut mina fångar?
Du lämnade oss att dö i cellen.
- Din jävel... - Kom hit.
- Det här är en kyrka! - Vad fan? Din jävla...
Lugna dig. Ska jag ta dig härnäst?
Polischef Heisel.
Connor...
- Hörru! - Ta det lugnt.
- Gör om det där om du törs. - Tror du jag slutar kalla dig mes för det?
Hörru...
- Vi kunde ha dött. - Jag behöver inte förklara mig för dig.
Det är ditt jobb att skydda folk. Du övergav en 17-åring.
Jag väntade i bilen som jag sa.
Sen blev jag attackerad av nånting. Jag låg på tutan, men du dök aldrig upp.
- Du var väl i färd med att befria fångar. - Vadå attackerad?
Du sa ju att du inte visste vad det var.
Jo, men...
Som sagt, mitt jobb är att skydda folk. Jag ville inte orsaka panik.
Vad är det?
Vad finns där ute?
Eve, jag är ledsen.
- Mamma... - Oroa dig inte.
Det ordnar sig. Jag är strax tillbaka.
Säg bara vad jag ska göra.
Du borde inte gå ensam. Jag följer med.
Vaktrummet.
Det kommer att gå bra.
Vi fixar det.
- Det kommer att gå bra. - Jag vet.
Stanna med Kimi tills jag återvänt.
Jag vill att nån ser efter dig.
Jag älskar dig över allt annat.
Jag beklagar det som hände Benedict.
Fader Romanov berättade.
Han var fantastisk.
Han var min.
Sen jag var 18 år gammal.
Nu är han borta och jag vet inte vad jag ska ta mig till.
Visste du att om alla bin dör så går mänskligheten under på fyra år?
Jag beklagar verkligen.
Kanske är han...
fortfarande här.
Andligen.
Kevin, du vet bättre än så.
Det finns ingen ande.
Bara naturen.
Antingen är man här eller inte här.
Han är inte här.
Redo?
Ja.
ENDAST PERSONAL
Då så...
Ska vi springa?
Där.
NÖDRADIO
Vi får hoppas att batteriet funkar.
Det funkar!
Allt väl?
Ja, det går snart över.
Du sa att du inte var beroende.
Och du sa att du skulle hjälpa mig.
Hur är det?
Berätta. Det kanske hjälper.
Du vet när man håller andan och får den där...
outhärdliga känslan precis innan man ger upp och andas?
Tänk dig den känslan i en hel vecka.
Jag är ledsen.
Det är jag med.
När jag stannade till där ute...
såg jag i syne.
Jag såg...
Jag såg nån jag kände från förr.
Men hon är död, så...
Det är så det funkar.
Hjärnan blir lurad.
Kanal 19, svara. Finns nån där på kanal 19? Kom.
Kanal 21? Finns nån där på kanal 21? Svara. Kom.
Arrowhead, Arrowhead, hör ni mig? Kom.
- Vad är Arrowhead? - Jag upprepar, Arrowhead, Arrowhead.
- Shadow 41 inväntar besked. - Vad är Shadow 41?
Hur vet du hur man...?
- Vi borde ta radion med oss. - Radion stannar här.
Arrowhead, kom. Shadow 41 inväntar besked.
Hör ni mig? Kom.
Vad står på?
- Jag går tillbaka. - Inte än.
Varför är du beväpnad? Vem är du?
- Tänker ni hålla gudstjänst ikväll? - Det är inget jag planerat.
Jag har funderat på Uppenbarelseboken.
Jag tycker att vi ska fundera mindre...
och be mer.
Men när jag ber till Gud så svarar han med er röst.
Så är det för många i den här stan.
De behöver höra er röst när de är rädda.
Tack för omtanken, men vi börjar med näring för kroppen.
Vänta till bönen, tack.
Och om man inte tror på Gud?
Hans hus, Hans regler.
Var är mrs Raven?
Hon gick väl undan.
I Faderns, Sonens och den helige Andes namn, amen.
Välsigna oss, Herre, och dessa Dina gåvor som vi tar emot ur Din milda hand
genom Jesus Kristus, vår Herre.
I Faderns, Sonens och den helige Andes namn, amen.
Eve!
Hon är tillbaka.
- Fungerade radion? - Är hon oskadd?
Ge henne nån minut.
Var är Clint?
Vi kom ifrån varandra i korridoren.
Jag sprang tillbaka och då var han...
Jag är ledsen.
Såg du vad det var?
- Och radion? - Den fungerade inte.
Vi får hitta ett annat sätt.
Kan du ge oss en minut?
Har du nånsin sett dem tidigare?
Här i gallerian eller i stan?
Första gången imorse. Hur så?
Jag tänker på deras familjer. De måste vara jätteoroliga.
Vad gör vi nu?
Övernattar här.
Tror du att Alex har klarat sig?
Det har hon säkert.
- Och dina föräldrar också. - Mrs Raven?
Snälla mrs Raven. Det är bara för nattvarden.
Jag skulle vilja ta ett glas.
Jag skulle vilja skåla för min man.
Låt henne ta ett glas. Vi kan väl alla ta ett glas.
Mikhail...
Om Gud kan förlåta mig för allt jag gjort, så har han säkert överseende med det här.
Tack.
Jag vill säga några ord om honom.
Första gången Benedict och jag träffades...
var vi inte ens 20 år fyllda.
Vi hade inga pengar, inget jobb.
Vi var hippies och nöjda med det.
Vi hade varandra, det var det viktiga.
Vi brukade laga spagetti tillsammans och dricka billigt vin.
Precis som det här.
När vi blev äldre slog vi oss ner här. Då hade vi pengar.
Men vi slutade aldrig dricka billigt vin.
Benedict ville inte glömma vår ungdomstid då hela världen låg framför oss.
Det vill inte jag heller.
Jag vill att vi skålar till hans minne.
Och aldrig glömmer hans värme.
Hans vänlighet.
Hans förkärlek för billigt vin.
Minderåriga får inte dricka.
Lägg av.
Du vet vad det kan leda till.
Vi behöver lite sömn.
God natt.
Lillgumman.
Vadå?
Den gamla damen där ute...
Hon kallade dig lillgumman.
Jag såg henne också.
Undertexter: Sylvia Juhlin-Dannfelt